A TÉLI HÁBORÚBAN ELESETT FINN KATONÁK EMLÉKÉRE
Próbálj meg vigyázni Paavóra.
Megpróbálok.
Amennyire lehetséges a másikra vigyázni.
Ki tudja, talán mégsem visznek be. Hátha megegyeznek.
- Még leléphetünk. - A mi családunkból senki nem fut meg.
Főszerepben: Taneli Mäkelä
Pekka Rarikka filmje
TÉLI HÁBORÚ
FORGATÓKÖNYV: Antti Tuuri and Pekka Parikka
- Rendes egyenruhát ígértek nekünk. - Nincs a hadseregnek.
Marti, neked és Paavónak csak kapca és alsónemű kell.
- Azokat meg is kaptuk. - Vigyél magaddal egy párat.
Egy ilyen szőrmesapka jobb volna.
- Átkozottul szűk. - Ezek mind kicsik.
- Adhatnának egy puskát. - Minek?
- Szórakozni egy kicsit. - Nem jókor szeretnél.
Korpela, a te rajod következik.
Jól van, emberek, próbáljanak fölsorakozni!
Inkább a polgárőrséghez kellett volna beállnom. Nézd, miket kaptam!
Egy jelvényt és egy övet. Hülyén néz ki az ember.
- Nesze, Jussi, gyújts rá! - Nem bagózni jöttem.
Azt az üzletben is lehet.
- Ti hakalaiak, tényleg katonának látszotok. - A frontra is tartunk.
A rádió szerint jól haladnak a moszkvai tárgyalások.
- Nem a mi rádiónk szerint. - Nálatok van rádió?
- Mindenhol hallgathatod. - Na, régi iskolatársam?
A fenébe, ez az én üvegem!
Mi folyik itt?
Az oroszok jobb, ha vigyáznak. A fiaink már most bevadultak.
- Nem kéne vedelniük. - És ha berúgnak, mi van abban?
- Nem nyúltam a holmijához! - Jönnek a Sippola fivérek!
- Gondolom, komiszkenyeret kell ennünk. - Háború idején nem a kaja a fontos.
Jézusom! Az 1918-as polgárháborúban, amikor röpködtek a golyók,
eszünkbe se jutott az étel.
A helyzet komoly. De ez még nem háború.
Hadgyakorlatra megyünk.
Az olyasmi, amit mind jól ismerünk.
Ami a tárgyalásokat illeti, csak annyit tudok, mint ti.
Az oroszok finn területeket követelnek.
Most arról vitatkoznak, hogy mekkora részt akarnak Finnországból,
és milyen jogon kapják meg.
Követelhetnek, amit csak akarnak,
de egykönnyen nem fogják megkapni.
Pihenj!
Indulás előtt mindenki egyen.
Hová megyünk?
Túl hamar ne győzzetek, én is részt akarok venni ebben.
Ne beszélj ostobaságokat! Próbálj meg férfivá válni.
Jó, hogy a termést már behordtuk.
Paavo, most már te és Jussi lesztek a gazdák.
Azt hiszem, ez minden.
- Hová tartotok? - Seinäjokiba.
- Támadni fognak az oroszok? - Ezt nem lehet tudni.
Ugyan, ne sírjál...
De hát háború lesz... Az oroszok kegyetlenek.
- Honnan lehetne biztosan tudni? - Ez olyan borzasztó...
- Semmi ok az aggodalomra. - És ha elesel?
Miért pont én, ennyi ember közül?
Nehéz, bármit is mondani...
Vigyázz a mamádra! Mennem kell.
Hagyd csak, hamarosan visszajövünk.
Arra gondolok, mi történt Észtországgal és a többivel.
Próbáljátok meg Finnországot megóvni ettől a sorstól.
- Nem háborúba vonulunk. - Ezek csak hadgyakorlatok, papa.
Azért csak gondoljatok rá, hogy mit mondtam.
Nos, a viszontlátásig.
Megjöttek a Sippola fivérek.
Máris honvágyad van, Paavo?
Ki volt az a lány, aki ott hátul pityergett?
Nem ismered a mi Annánkat?
- Remek lány. "Anna, akarlak." - Hagyd már békén!
- Van benne valami jóféle? - Nem hinném.
- Lenyúlod a piámat? - A tiédet már megittuk.
Ez az én üvegem.
A tiéd az iskolai klotyó mögött van.
Én nem tudok semmit ezekről az orosz követelésekről,
de azt hiszem, földet akarnak.
Karélia felét,a szigeteket, és a Hanko-félszigetet.
Elég mohóak, nem?
Soha nem elég nekik.
Mintha nem volna már elég földjük. Szibériáig az övék.
Jobb, ha a miénket békén hagyják.
Csak a sírgödröt. Azt megkaphatják tőlünk.
- Igyál, Pentti! - Soha nem vágytam a piára.
Paavo, miért sóhajtozol?
Legényembernek nehéz a búcsúzás... Honvágya van.
Nekem meg kész szerencse, hogy leléphetek.
Tábori konyhára van szükségünk. Muszáj!
Lopni nem fogok magunknak.
Ennyi. Befejeztem.
- Azt mondják, már megkaptuk. - És hol lehet?
- Én sem láttam. - Talán repülőgép lett belőle?
Föltehetek egy kérdést?
Rajta.
Paavo és én lehetünk ugyanabban a rajban?
Megígértem, hogy vigyázok rá.
- Úgy vélem, megoldható. - Nem tudom, hogy menni fog-e, bár...
- Rinta, az ifjabb Hakala a harmadik osztagban van? - Igen, ott.
- Mi a helyzet Marttival? - Ő az elsőben van.
Tedd át Paavót az egyesbe.
- Mi a különbség? - Nekem számít.
- Kit helyezzünk át? - Nem tudom.
Te csak tedd rendbe a papírmunkát.
Nos, fiúk, mi a csatatervetek?
Ha jönnek, mi lövünk, uram.
Minden embernek megvan a kijelölt lő szektora, ezredes úr.
- Kauhava fiai milyen hangulatban vannak? - Alig várják az ütközetet, uram.
Régi bajtársak vagyunk Hakalával. A mäntsäläi fölkelés óta.
Azt hiszem, ott mi is találkoztunk.
- Ezúttal nagyobb dolog készül. - Miféle?
Majd meglátjuk.
- Azt hiszed, Erkkilät ugyanabba az egységbe helyezik,hozzánk. - Úgy vélem.
Azt beszélik, a féltestvérünk... Az anyja nálunk szolgált.
Gyanítom, hogy igaz.
Nos, azt mondtad, a testvéreknek a bajban össze kell fogniuk.
Már az iskolában ezzel húztak.
- A svédek segítenek, ha támad az orosz. - Nem hiszem.
- Ki állítja? - Valaki hallotta a rádióban.
Mit segítenének rajtunk a svédek?
A ruszkik nem fognak támadni, ha a svédek mellettünk állnak.
Az oroszok nem félnek a svédektől.
Hazamennék, ha tudnám, hogy van rá időnk.
- Paasikivi visszajött Moszkvából. - Csak újabb instrukciókért.
Mindegy, visszajött.
- Haza ugorni...Vajon...? - Tőlem hiába kérded.
- Belőlem lesz a veje. - Nincs is lányom.
- Üdv, Rajala. - Üdv.
Nem tudod, hogy kell tisztelegni? Próbáljuk újra!
- Komolyan mondod? - Igen. Újra!
Csináld magad!
A ruszkik azt mondják, Leningrádot akarják biztosítani,
és ezért van szükségük a földünkre. Nem bíznak bennünk.
De mi sem bízunk bennük.
Tehát kölcsönös.
Egyetek, fiúk, egyetek!
- Gyertek, segítsetek, fiúk! - Mit?
- Segítsetek nekem valamiben. - Miben?
Azt mondják az asszonyok, van valamijük a számunkra. Gyűjtsük be.
- Hé, hová viszitek? - Visszük, ami a miénk.
Ez nem a tiétek.
Őrmester, hogy beszél az elöljárójával?
Lófaszt, Jutila. Nem viszed magaddal a tábori konyhánkat.
Martti, keríts egy lovat!
- Mi a fenét csináltok? - Elvisszük a konyhánkat.
- Honnan tudod, hogy a tiétek? - Ez áll az iratokban.
Láthatnám azokat az iratokat?
Ez a száma a tábori konyhánknak, és ezen is ugyanaz áll.
- Kissé el van mosódva a szám. - Pont ezt mondtam, amikor ideadták.
Ezért telt időbe rábukkanni.
Dögcédula nélkül nehéz azonosítani a holtakat.
- És ha egy gránát leszakítja a fejet? - A dögcédula is repül vele.
Vagy ha arcba trafál egy golyó, úgy, hogy a barátaid sem ismernek rád?
- Akkor túl vagy a legrosszabbján. - Tilos az ilyen beszéd. Ez parancs.
- Ilyen szépet se viseltem még a nyakamon. - Majd fogsz.
Azt hiszem, a dögcédulák azt jelentik, megyünk a frontra.
Ugyan, menj már, ember!
Jussi, jól nézd meg a dögcédulámat!
Hátha szétlövik a fejemet.
Meg foglak ismerni, Ylli.
- Hogyan, ha nem lesz fejem? - A szagodról.
És ne vígy minket kísértésbe, de szabadíts meg a gonosztól.
Mert tiéd az ország, a hatalom, és a dicsőség. Ámen.
Az Úr legyen veletek!
Jézus mondá: Jöjjetek, mert már minden készen áll!
A mi Urunk, Jézus Krisztus teste.
A mi Urunk, Jézus Krisztus vére.
#Erdők tisztásai mélyén egy nemzet él, A bátrak népe, a szabadoké.
#Esküt tettek, szentet, igazat.
#Szolgák nem lesznek, inkább meghalnak.
#Miként apáink, kik előttünk jártak,
#A szabadságért halni dicső szolgálat.
- Az ylihärmäi fiúk aztán tudnak énekelni! - Csöndet a sorban!
- Miért nem énekelhetünk? - Nóta csak külön parancsra.
- Somppi, hová visznek minket? - Fogalmam sincs.
Kérdezd meg, te vagy a tiszt.
Délnek megyünk. De hogy pontosan hová tart a vonat, senki nem tudja.
- A mozdonyvezetőnek tudnia kell. - Menj, kérdezd meg!
- Szerintem Kivennapába tartunk. - Az is lehetséges.
A rádió bemondta, hogy Paasikivi megint visszamegy Moszkvába.
Ideje, hogy jól befűtsön az oroszoknak.
Ahhoz ő már egy kissé öreg.
Jobb helyzetből tárgyalhat, ha megtudják, hogy már úton vagyunk.
A ruszkik nemsokára megtudják, hogy a finnek komolyan gondolják.
Aludjatok már!
Nem tudok aludni, tizedes. Hősi tettek várnak ránk.
Ez itt egy csomópont. Mehetünk délnek, vagy keletnek.
- Vagy itt maradhatunk. - Én inkább nem maradok.
Fiúk, gyertek vissza! Nem hagyhatjátok el a vonatot!
Arvi, ide!
Pisálni muszáj az embernek.
A mi rajunkból senki sincs kint, ugye?
Fiúk, gyertek be! Martti, te is!
Épségben térjetek vissza!
- Nos, megyünk, neki az ellenségnek. - De hol?
Kit érdekel? Csak távol legyen az otthontól.
Mi van, Paavo? Hiányzik a mama?
Minket nem harag vezérel a harcban, hanem a dicső emlékek.
Nemzetünk hősei és apáink dalai...
- Hallgass már, kiscserkész!. - Én nem álltam be közéjük.
Ezt nem munkáskörben tanultad.
- Mi a rossz egy ifjúsági szervezetben? - Tudnod kell.
Egy hős nemzet fiai láncokban nem élhetnek...
Erdeikből előjönnek, meghalni a dicsőség mezején...
Itt ne rakjatok tüzet! Az ellenség megláthatja a levegőből.
- Kávét akarok főzni. - Miféle ellenség?
- Tüzet gyújtani szigorúan tilos. - Hagyd már a szófosást!
Talán tényleg jobb, ha nem rakunk tüzet.
Ti, fiúk, semmit nem tudtok a háborúzásról.
Az első dolog, hogy legyen tüzed. Ez a legfontosabb a háborúban.
-A tisztek nem fognak örülni neki. - Ettől félsz?
- Nem félek én semmitől. - Majd akkor remegj, ha lőnek.
Ne félj a tisztektől, meg egy kis tűztől sem.
Én már megjártam a frontot.
- Látom, fiúk, tüzet raktatok. - Gondoltuk, talán összejön egy kis kávé.
Jó ötlet. Lehet, egész éjjel masírozni fogunk a határ felé.
Igen, Ylli, itt vagyunk újra... ...mint legutóbb.
- Mint a polgárháborúban. - Ez azért más.
- Hová visznek minket? - A vágóhídra.
- Tovább menetelni! - Hamarosan rájöttök majd erre:
A háborúban nem tud semmit az ember, csak amennyit megmondanak neki.
Szakaszvezető úr, szívesen megtudnám, milyen érzés lóháton.
Próbáld már megjegyezni, hogy hadnagy vagyok.
- Hadnagy úr, felülhetnék a lovára? - Csak rajta.
- Kikészül a lábam. - Hoztad volna a régi csizmát.
Úgy gondoltam, az újakban jobban festek.
Nem jó lóháton lenni, ha megindul a lövöldözés.
- Én is így gondolom. - Lepottyan az ember, mint fácán az ágról.
- Énekeljünk egy szép nótát? - Anélkül is jól megleszünk.
Hadd énekeljenek az ylihärmäi fiúk. Mi hadi dicsőséget keresünk.
Riadó! Riadó!
Amíg itt vagyunk, még egyszer meg ne szólaltasd a kürtöt!
Köszönet a szép utazásért!
Úgy látom, a lovaitok nem szoktak a hajókhoz.
Ez az első alkalom, hogy egy folyón hajót látok.
- Hová valósiak vagytok, fiúk? - Ostrobothnia.
Szerencsétek van, hogy itt vagytok!
- Inkább lennék otthon. - Ugyan már!
Gyertek velünk Käkisalmiba! Nem fogtok visszavágyni otthonra!
Mulatságos egy tejeskocsitok van.
- Mi van a te "tejeddel"? - Az út mentén szórjuk.
Vicces, hogy az egész sereg szaladgál egy hajókürt miatt.
Mi a neve ennek a csöndes kislánynak?
- Aino. - Nos, Aino, hazajössz?
Értem...
- Aino egy kissé félénk, ugye? - Hiányzik neki a vőlegénye.
Hol van? Elrohant a többiekkel?
A mieink Rautuba mentek, megerősíteni a határt.
Paavo, induljunk kávét főzni.
Párizsi sálak, tiszta selyem. Jöjjenek, vegyenek a kedvesüknek!
- Pihenj. - Akarsz kávét?
- Az imént ittam. - Akkor helyezkedj el.
Az ezred úgy határozott, nem kéri az első zsoldot,
hanem a hadseregnél hagyja.
Mindnyájan láttuk, micsoda felszerelés és fegyverek vannak.
A hadsereg fegyvereket vásárolna rajta, meg ilyesmiket.
Mit gondoltok?
- Mindenki így döntött? - Igen, ezt hallottam.
Én benne vagyok.
Akkor rendben.
- Hová mégy? - Körülnézek.
Légy óvatos, még lelőnek, mert kémnek néznek.
Paavo kikémleli a civilek morálját.
- Fegyver nélkül ne menj. - Egy biztos van nála.
Férfi munka, elintézendő.
Kőfúrót vettünk a saját pénzünkön,
mivel a hadseregnek nincsen.
Jó ügy érdekében vettük.
Gondoltam, a szántóvetőnk éhes lehet.
A földet még a tél előtt át kell forgatni.
A férjemnek nem volt rá ideje. Rautuba kellett mennie.
Szeretem csinálni. Segít elütni az időt.
- Nem tudom, hogyan fizessek érte. - Nem várok érte fizetséget.
Van elég földem ahhoz, hogy tudjam, mit jelent a megművelése.
- Odavan a vasárnapod. - Vasárnap úgy sincs mit csinálni.
- Csak beszélgettünk. - A hazánkról?
- Gyere, ülj le! - Inkább nem.
Csak egy kis időre.
A jegyesem erődítményeket épít. Nem tehetem.
Arra elég jó vagyok, hogy meghaljak a háborúban, de arra nem, hogy mellém ülj?
Holnap talán már tovább vonulunk. Gyere, ülj le!
Nem állhatok itt egész éjjel.
Elzsibbad a lábam.
Van itthon valaki?
- Jó estét. Remélem, nem zavarok. - Nem...Egyáltalán nem.
Csak azt szerettem volna megkérdezni, hogy van-e eladó sütemény. Vagy kenyér.
Nekem úgy tűnik, hogy a süti osztás már megtörtént.
Nem, nem... Várj, hozok pár darabot!
- Egy kicsit fölmelegíthetem. - Jó lesz úgy, ahogy vannak.
Martti nem válogatós.
- Mennyibe kerül? - Mondjuk azt, a föld műveléséért adom.
- Micsoda szoknyavadász vagy! - Te is akartad.
- Nős ember vagyok. - És én mi vagyok?
- Te tudod. - Csak rádiót hallgattunk és...
Mit mondtak?
Paasikivi visszaérkezett Moszkvából. Semmire nem jutottak.
A ruszkik jobb ha vigyáznak a követeléseikkel...
Lehet, nekünk is lesz hozzá egy-két szavunk.
Micsoda hazafias pillanat...
Pont erről beszéltem.
A Lapua fiúk azt mondták nekem, hogy Amerika megígérte,
segíteni fognak egy orosz támadás esetén.
- Az jó volna. - Túl távol van, hogy idejöjjenek.
- Hajóval nem tart sokáig. - De gyorsan sem megy. Voltam én Amerikában.
Ha támadnak az oroszok, nem kell nekünk Amerika.
- Csak Laurila ezrede kell. - Ő parancsolta meg, hogy pletykálni tilos.
Ez nem pletyka. A Lapua fiúk a rádióban hallották.
Azt hallottam, hogy Svédország senkit sem enged átvonulni a területén.
A lovasok mondták, a hadosztálynál.
- Hakala segített itt a földet művelni. - Köszönjük neked.
Nem szükséges. Csupán hasznossá akartam tenni magam.
- Nos, akkor is köszönöm. - Mindenki segített.
A hadsereg ostobán szervez.
Nekünk Rautuba kellett mennünk, nektek meg ide.
Ennek semmi értelme. Inkább maradnék otthon.
Írd meg a címedet, amikor tudod. Írni fogok neked.
Majd én írok. És emlékezz rám.
Mindenfelé sírnak utánad a lányok.
Szokásos eset.
- Az országnak újabb katonákra van szüksége. - Nocsak, ki mondja.
Fél szakasz! Sorakozó!
Fél szakasz!
Jönnek az oroszok. Megpróbálnak elintézni titeket.
Erre gondoljatok. Mindenki a helyére!
Keressétek meg a lő szektorotokat és várjatok a parancsra!
Parancs nélkül ne lőjetek.
Neked nem kéne gyakorlatoznod, Ylli?
Én már eleget gyakoroltam. Az igazi harcot várom.
Ti, fiúk, gyakoroljatok csak, amennyit akartok.
- Azt gondoltam, eltávozáson vagy. - Amint látod.
Azt hittem, a saját gyereked keresztelőjére csak kapsz eltávozást.
Nem engedtek el...
Azt kérdezték, minek kellenék oda, ha már megvan a gyerek.
Csönd legyen! A hírek!
A Szovjetunió rákényszerült a békeszerződés felmondására.
- A törzsőrmester 10 napot kapott. - Hogy kaparta ki?
Meghalt a felesége.
Paavo, nem volna szép lelépni, most, hogy a szoknyások is...
Hamarosan mi is megindulhatunk valahová.
Hogyhogy ilyen hamar visszatértél?
Ahogy az állomásra értem, azt mondták, minden eltávot visszavontak.
Ne már...
Az oroszok 6 órakor Metsäpirttinél és Rautunál átlépték a határt.
Ez most komoly.
- Fölébresszem a fiúkat? - Itt vannak a parancsok.
Jó reggelt, ostrobothniaiak!
Jó reggelt, ezredes úr!
Előre nézz!
Fegyvert...lábhoz!
Pihenj!
Mint a múltban oly gyakran,
Finnország népének újra fegyvert kell fognia.
Az ősi ellenségünk, Oroszország, megpróbálja elfoglalni a hazánkat.
Nem mi akartuk a háborút. Mi valóban békére vágytunk.
De Sztálintól nem a békét kaptuk,
sem Otto Ville Kuusinentől, akit 1918-ban elűztünk az országból.
Seregünk megmutatja az oroszoknak, hogy nem díszszemlén kell parádézniuk.
És most, a függetlenségünk napján, rajtunk a sor.
Egy lépésnyit sem adunk át!
Háromszoros hurrá a hazánknak, és a finn hadseregnek!
És a főparancsnoknak, Mannerheim marsallnak!
Ylli, húzódj le! Lőnek ránk!
Ha hallod a fütyülését, nem ide csap le. Ami talál, az csak susog.
Ha indulnunk kell, utánam gyertek.
A frontvonalon kemény lehet.
Üres gyomorral semmi kedve odamenni az embernek.
- Somppi hol van? - Ott, odaát.
Ellentámadást kell előkészítenünk!
Hamarosan kezdődik!
Ne álljatok mind egy helyen! Oszoljatok! Ez nem gyerekjáték!
Yllit elesett a bevágásnál.
- Hogyan végezte be? - Srapnel érte a fején.
Ami talál, az csak susog...
Ebben a háborúban nem hallott géppisztolydalt.
Yllit eltalálták?
- Tudtál aludni? - Épp most ébredtem.
- Gyújtsunk tüzet? - Tudod, hogy tilos.
- Halálra fagyunk. - Háborúban sokféleképp arat a halál.
Az Alanen családra gondolok.
Ha Yilli koporsóban tér haza...
- A felesége a rokonunk. - Ylli a másod-unokatestvérem volt.
Megsérült valaki?
Azt hiszem, nem.
- Mit mondtak neked? - Éjszakai váltás lesz.
Te itt maradsz, Paavo.
- Mit lesz a dolgom? - Egyszerű. Ha jönnek, lősz rájuk.
- Ez kemény dolog? - Hát nem olyan családból való vagy?
Úgy értem, ez rossz pozíció?
Itt csak rossz állások vannak, pajtás.
Van zsír a závárzatodban?
- Jól be van zsírozva. - Töröld szárazra.
Ott egy szántónak kell lennie, mögötte pedig a folyónak.
Az oroszok tegnap átkeltek a folyón.
A Pärssinen erdő balra van.
A Közép-finnországi srácok azt mondják, az oroszok korán kezdenek. Óramű pontosan.
Muszáj bemelegíteniük a harckocsik motorját.
Oroszok. Nem kéne odapörkölni nekik?
Ne tőlem kérdezd.
- A mi ágyúink miért nem lőnek? - Talán mert senki nem szólt nekik?
Maguktól is láthatják.
Épp ideje volt.
Jézusom, ez nagyon nem jó!
Rohadtul szűkében vagyunk a lőszernek.
Jönnek a ruszkik!
- Eltaláltak? - Csak megpörkölt.
Martti, túl sokan jönnek!
- Miért nem lőnek a páncélvadászaink? - Most hozzák az ágyút.
Hamarosan túl késő lesz!
Minden összeköttetés megszakadt. Kiküldtem egy futárt.
Vedd át Ahti fegyverét! Neki már nem kell.
- Ahtit csúnyán eltalálták? - Már a mentősátorban meghalt.
Ki? Ahti?
Hát minden pajtásunk elesik?
- Éjszaka is támadnak? - Ki tudja?
- Bírtok ébren maradni? - Elég zaj van hozzá.
Martti, te gyere velem!
Lássuk, a szomszédainknál vannak-e papírok.
Miféle papírok?
Átvizsgáljuk a halottak zsebeit.
És ha most támadnak? Vagy ha lelőnek?
A zsebeket!
Menjünk!
Erre nincs szükség.
Ha hidegebb lesz, dinamit kell a sajt eltöréséhez.
Az orosz tüzérség megoldja helyettünk.
- Pokoli bűz van itt. - Csupa vér a kezem.
- Megsebesültél? - Nem. Az oroszé, akit kizsebeltem.
Az oroszok megtorpantak, amint lőni kezdtünk rájuk.
Ne aggódj, visszajönnek, de erősítéssel.
A rohadt életbe, fiúk! Jönnek a ruszkik!
Már a lövészárkoknál vannak.
Az árkokban? Hogy jutottak el idáig??
- Éjjel átkúsztak. - Sokan vannak?
Még nem számoltam meg őket.
Azonnal ki kell űznünk őket, vagy végezni velük.
Előre megyek és megtisztítom az árkot. Paavo, te dobod a gránátot!
Szuronyt fel! Adjunk nekik, fiúk!
Hogy bírtad ilyen életlen szuronnyal átszúrni a zubbonyukat?
Csak szúrtam-vágtam őket, a testvéremért.
Szedjétek ki az ellenfél puskáinak závárzatát! Egykönnyen ne tudják használni.
Jönnek! Mindenki a helyére!
Első szakasz, egyesével vissza!
- Megvan még a lábam? - Az egyik.
Első osztag! Egyes sorba!
Paavo, ne!
- Súlyos a sebed? - Csak fölemeltem a karom...
- Hol talált el? - Aztán súrolt...
- Eltalálták a fejedet is? - Nem, csak az oldalamat, úgy hiszem.
Jussi! Gyere ide,nézd meg Paavót!
- A fejem nem sérült meg... - Körbekötözöm. Akkor hazaküldenek.
- Nemsokára úgy se látni semmit. - Mit gondolsz, tudsz járni?
A lábamnak semmi baja! Csak fölemeltem a karom és máris oldalba talált.
- A dum-dum golyót betiltották! - Menj és mondd meg nekik.
Írásos parancs a hadosztályparancsnoktól.
Mi van benne?
Ezzel nem sokra megyünk.
Te itt maradsz, én megyek a hadosztályhoz.
- Odarendeltek? - Azt mondják, verjem vissza a ruszkikat.
Megyek és megkérdezem, hogy mivel.
Rendben, fiúk. Foglaljuk vissza az állásainkat!
Próbáljatok meg néhány hadifoglyot ejteni!
Aatos és Erkkilä! Vegyetek magatokhoz kézigránátokat!
Első szakasz! Ellentámadásra készülj!
Vigyázzatok!
Ezt miért csinálta?
Azt propagálják nekik, hogy megkínozzuk és megöljük őket.
Több emberre lesz szükségünk, a lövészárkok rendbehozására.
Már megparancsoltam a tartaléknak az ellentámadást.
- A veszteségünk? - 4 halott, 6 megsebesült.
Vajon meddig próbálkoznak a szemközt rohamozással?
Náluk ez bevett gyakorlat. Egykönnyen nem váltanak...
Nos, Hakala, hogy tetszik háborúskodás?
Az ifjabb Hakala ma megsebesült.
- Súlyos? - Nem.
Csak egy karcolás az oldalán.
Abba senki nem hal bele.
Rajtunk a sor az elővédben.
- Figyelj, kire lősz. - Én az oroszoknak tartogatom a golyót.
Hé, fiúk, alusztok?
Alszunk? Mi?
- Nagyon úgy látszott. - Nem aludtunk.
Menjetek, aludjatok egy kicsit a lövészárokban.
Még hogy aludtunk...
Mást se hallani, mint ahogy a fiúk ásnak, meg az orosz tankokat.
- Már idáig hallani. - Reméljük, mást nem fogunk hallani.
- Ne lőj! Az 5.századból vannak. - Mit keresnek itt?
Az iskola mögötti erdőt támadják.
Mi van veled?
Megöleted magad!
Ne menj...húzódj le! Ezek megölnek!
Jelszót!
Cicus...cicus...
Éhes.
Cicus, cicuska...
- Vajon kié ez a macska? - Hátra maradt.
Egy macska így tesz, még ha az emberek elmennek is.
A macskák a helyekhez ragaszkodnak, nem a személyekhez.
Te vagy itt a macskaszakértő.
- Hogy érted ezt? - Egy pár "cicust" megsimogattál idefelé.
A fiúk csak dumálnak - féltékenyek.
- Remélem, Erkkilä jó irányba futott. - Elkaphatják az oroszok.
Ezt az embert a hadosztálytörzsnél találták.
- Odáig eljutott? - Azt mondta, mind meghaltatok.
Nos, néhányan még élünk.
Ülj le!
- Már semmi baj... - Hadbíróságot emlegettek.
Azt mondtam, a sajátjai között Erkkilä ismét észhez tér.
Jussi, van gyógyszered Erkkilänak?
Persze.
Ez segíteni fog.
Úgy látom, kerítettetek egy háziállatot.
- Minden házban kell egy macska. - A patkányok zargatása ellen.
Ma éjjel a lieskai ezredből páran idejönnek kitisztítani a lövészárkokat.
- Próbáljatok meg aludni egy kicsit. Erkkilä, te is. - Igen, uram.
A macskára te fogsz vigyázni. Szépen dorombol.
Mit adtál neki?
Csak fejfájás elleni tablettáim vannak.
Erkkilä!
Gyere, feküdj mellém.
A testvéreim a polgárháború után azt mesélték nekem,
hogy tüzérséggel eltalálni valamit, a véletlenen múlik.
Bár, a vörösöknek is vannak "vadászaik".
A háborút a gépfegyverek döntik el.
Nehéz megmondani.
Hát, akkor mondd el te, milyen a háború.
Egyikünk sem jön vissza élve.
Ezt nem hiszem el.
Biztos információnk van arról, hogy a mi ifjú Mattink,
30 orosszal végzett a késével, a legelső napon.
- Erről semmit nem hallottam. - Furcsa, pedig biztos a forrás.
Az oroszok nincsenek késtávolságban.
- Biztos vagy benne? - Persze, hogy az vagyok.
Nem hiszek neked. Miért mondanák, ha nem igaz?
Honnan tudhatnám?
Nem szívesen terjesztik.
Rossz képet festene a finn katonáról.
Ha híre megy a világban, hogy késsel ölnek...
Az lehetséges.
Bízzunk benne, hogy épségben hazajön.
Hideg útjuk lesz a fiúknak.
Gondolom, meg csak nem fagynak.
Adj egyet nekem is!
Vegyél magadnak, akkor megtudod, mennyit ér a pénzed.
#Óh, Jézus, könyörülj.
# Valamikor meg kell halnom,
#de hogy mikor és mi módon,
#egyedül te tudod.
Tudnál a mi Mattink közelében maradni? Akkor az oroszok nem árthatnának neki.
Nem úgy van az ott, mint ahogy gondolod.
Akkor milyen?
Olyan...Nem bírom leírni.
Ideje, hogy Paavo haza induljon.
Anya, ne... Ki tudja, mikor találkozunk megint.
Mindig tudtam, mikor kell lelépnem.
Mindenütt ugyanazt csinálják. Megpróbálnak a közelünkbe férkőzni.
Nagyon vigyázzatok!
Néhányan támadást színlelnek, miközben a többi ás, uram.
Matti Ylinen előkerült már?
Nem, uram.
Elfogták az oroszok.
Azt hiszem, az történt.
Megígértem az apjának, hogy vigyázok rá.
Nos, fiúk...
Ma van Sztálin születésnapja.
Ma éjjel különösen vigyázzatok.
Sztálin születésnapja van. Ma nagyon fognak próbálkozni.
Az lesz a születésnapi ajándékuk,
hogy felmorzsolják a "fehér banditákat".
Készüljetek rá.
- Úgy tűnik, nőik vannak. - Piálnak is.
Honnan veszed?
- Énekelnek. - És a nőkkel mulatoznak.
Születésnapi ünnepség.
Megkérdezhetnénk a tüzérségünktől, nem tudnának-e "üdvözletet" küldeni.
Hagyd el. Csak fölbőszülnének.
Mi nyugton maradunk.
Az otthoniak üdvözölnek.
- Máris visszajöttél? - Egy heti szabadság csak 7 napig tart.
Otthon hogy állnak a dolgok?
Küldtek egy csomagot...meg egy levelet.
Ma éjjel nyugodt őrségünk lesz.
A fiúk mind állva alszanak.
Paavo odahaza minden éjszakát ébren töltött...
Aludt a vonaton. Igaz, Paavo?
- El tudom látni az éjszakai őrséget. - Nem maradt más emberem...
A macska hová lett? Paavónak látni kéne.
- Miféle macska? - Volt egy macskánk. Azt hiszem, elszökött.
- Ezt a bűzt egy állat sem viselné el. - Biztosan álmodtad.
- Biztos, hogy bírod odakint? - Ha nem hiszed, gyere és nézd meg.
Szólít a természet.
Megyek,leváltom Paavót.
Kint sokkal hidegebb lesz.
Tartsd szemmel a ruszkik éjszakai mozgását!
Nehogy átlopakodjanak a lövészárkokig.
Laurila szerint mostanában mindenhol megpróbálják.
Menjünk mi is.
Küldtek...
A vállalat karácsonyi üdvözlő lapjai.
Szerintem hagyjuk holnapra, akkor lesz Karácsony este.
Tehát legyetek jók, s kaptok ajándékot.
De ne túlságosan jók, a "szomszédokra" ez nem vonatkozik. Őket lőjétek!
Paavo, volt valami?
Semmi szokatlan, uram. Kivéve az éneklésüket.
- Otthon mi újság? - Jól megvannak.
- Gyógyul a sebed? - Egy kicsit viszket.
Jól kibántak veled,...
...ezért fizess meg a ruszkiknak! - Igen, uram.
Nem kell más, csak ezt meggyújtani.
Aztán ráhajítod a tank motorjára, úgy, hogy eltörjön.
A szeszfőzde küldte.
Milyen íze lehet a Molotov koktélnak?
Csak benzin van benne.
- Semmi pálinka? - És persze kátrány.
Gondoskodjatok róla, hogy a gyufa száraz legyen, különben nem gyullad be.
Ér valamit a tankok ellen?
Több tucatot elintéztek vele.
Az új titkos fegyverünk. Mannerheim jóváhagyta.
Mert jobbat nem tudnak adni helyette.
Ébresztő, fiúk...
- Rajtatok a sor az őrségben. - Még csak az imént...
- Menjünk, Paavo! - Nincs más, akit küldhetnék.
Le...Húzódj le!
Fiúk, másnak kell átvenni az őrséget.
Én átvehetem....
Martti, jobb ha te visszamész a fedezékbe.
Riadó! Mindenki a helyére! Add tovább!
Halló...Halló...
Hallgatom...a fenébe...Halló!
Martti, elszakadt a kábel.
A századot értesíteni kell, hogy az oroszok nagy erőkkel jönnek.
Mondd meg nekik, hogy nincsenek embereim, és jönnek az oroszok.
Vettem. Vége.
Nemcsak a ti szektorotokat támadják.
Több helyen próbálkoznak egyszerre. Ez a taktikájuk.
Hamarosan itt is kevesen leszünk.
Meglátjuk, hol jönnek a legnagyobb erővel.
Mondd meg Kantolának, addig próbáljon kitartani.
Jól van...Én megmondom.
Luoma, ha lehet, próbáld elérni a szektorukat.
Ha nem bírjátok, küldök még embereket. Ezt mondjad.
Azt mondta, hamarosan idejön.
- Ígért erősítést? - Igen...Nem. Csak ha muszáj.
Miért nem mondtad meg, hogy emberek kellenek?
Ő maga jön ide.
- Bírjátok tartani magatokat? - Miért ne?
A védelmünk olyan vékony már, hogy az oroszok átsétálnak rajta.
A mi tüzérségünk miért nem lő?
A svédek túl nagy kaliberű lövedékeket adtak.
Ötven orosz jut minden emberre.
Fogd Paavo fegyverét!
A fenébe! Ez kemény volt.
Hová visztek?
- Kik vagytok, fiúk? - Jussi vagyok.
Ki más volnék?
- Nem látok... - Rendbe fogsz jönni.
Várjátok meg a parancsomat a tüzeléssel!
Derékmagasságra célozzatok, fiúk!
Tűz!
Ez nem a mi tüzérségünk volt.
Megkaptam a ruszkiktól a karácsonyi ajándékomat.
Túl sokan voltak ahhoz, hogy egyedül elbánjunk velük.
- A parancsnok azt mondta, hogy idejön? - Igen.
Merre van? Szem elől vesztettem.
- Felixet elvitték. - Súlyos?
Azt hiszem.
Hogyhogy már itt vagy?
Hazaviszik a fiúkat. Gondoltam, te is szívesen látnád a testvéredet.
Azt ígértem, hogy vigyázok Paavóra.
Láthattad magad is...
Fölösleges már tovább kutatni.
Egyedül az Úr segíthet rajtunk. Ha van hozzá kedve.
- Hogy bírjátok, fiúk? - A mai nap igen kemény volt, hadnagy úr.
Szóljatok, ha úgy érzitek, már nem megy tovább....
...és én megpróbálok váltást intézni.
Ha már kikészültetek.
Bírjuk mi még, ugye, fiúk?
Hadnagy úr. Hamarosan még keményebb lesz. A ruszkik
mindenképp át akarnak törni.
A parancsnokunk elesett, amikor támadtak.
És sok bajtársunk is.
Jó volna, ha legalább Karácsony másnapjáig kitartanátok. A váltásig.
Jussi, velem jönnél?
Az ellátók küldtek nektek némi cigarettát és élelmet.
Tudják, mi a helyzet... Karácsonyi ajándék.
Rajalát küldik ide parancsnoknak.
Lauriának itt van rá szüksége.
És gondoltam, ennek is hasznát veszed. Otthonról küldték.
Az én csizmám jó.
Ma még nem volt rá időm... Ami Paavót illeti...
Nem tudom, mit mondjak...
Mocskos módszer volt tőlük.
Mostantól fogva még nehezebb lesz ...megbékülni velük.
Honnan a fenéből kerülnek elő a tetvek?
Lehtinen zászlóst keressük.
A fedezékben.
Úgy gondoltuk, Karácsonykor jó volna egy mise.
Azt hallottuk, hogy szolgál itt egy pap, zászlósi rangban.
Ide háborúzni jöttem, a papságomat otthon hagytam.
Nincs más.
Harminc éve ez lenne az első Karácsonyom az Úr szavai nélkül.
Dicsőség az Úrnak a mennyekben és békesség a Földön...
...az embernek.
Mikor az angyalok ő tőlök a mennyekbe menének, mondának a pásztorok egymásnak:
Menjünk el mind Bethlehemig és lássuk meg e dolgot,
melyet az Úr megjelentett nekünk.
Elmenének azért sietséggel, megtalálák Máriát és Józsefet,
és a kisgyermeket, ki jászolban fekszik vala.
Hadd hallják az oroszok, hogy karácsonyi zsoltárt éneklünk!
Szemből fognak jönni, a tankjaik mögött futva.
Ne idegeskedj, csak várj.
A gyomrukra célozz és lőj.
A tankok megállnak az akadályoknál, nem jönnek közelebb.
A Molotov koktélokkal és a páncéltörő puskákkal felgyújtjuk őket.
December elején voltam már itt, akkor féltem.
Azt hittem, nemrég érkeztél.
Csak tíz nap pihenőt kaptunk.
Még valami...
Elhatároztuk, egykönnyen nem adjuk fel.
Sok pajtásunkat vesztettük el itt.
Nálunk is így volt.
Gondoltam, ezt elmondom neked.
Odalett a szemem?
Valaki 378 repülőt számolt meg egyetlen bevetés alatt.
A miénket vagy az ellenségét?
A sereg állítólag versenyt hirdetett.
Azé az első díj, aki elsőnek lát meg egy finn repülőgépet.
Semmi ilyenről nem tudok.
De valaki kitalálhatna egy módszert a tetvek ellen.
- Fiúk, hideg van! - Kezdek megéhezni.
Figyelem!
Figyeljetek rám, fiúk!
- Menjünk a fedezékhez. - Valami különleges?
Igen.
Hogy lehet leállítani az állandó pislogási kényszert?
Gránáttal.
Mindig a hülyéskedés!
- Gyere, Aatos, benne leszel a könyvben! - Miféle könyvben?
Valaki a kiadását tervezi. "Finnország hősei".
- Te is benne leszel... - Én aztán nem! Borotválatlanul és...
Gyere már! Segítsetek, fiúk!
Olyan hülyén érzem magam...
Ez jól elintézte a kulacsomat, fiúk.
Ezen a srapnelen állt a neved.
És Marjatta azt mondta, két levelet kapott tőled.
Itt van a válasza.
Egy csomag. Aatos Laitila részére.
Nekem miért nem ír senki?
Mert annyira rosszfiú vagy.
- Ők nem tudnak róla. - Talán kifogytak a szavakból.
- Jobb, ha te is lefekszel, Mauri. - És ha jönnek a ruszkik?
Ők majd felébresztenek.
Nem jönnek. Csak ijesztgetni próbálnak minket.
- Ronda ez a lárma. - Vedd a kesztyűmet, nekem nem kell.
Finn katonák!
A kapitalista kizsákmányolók a katonák vérén gazdagodnak,
a ti feleségeitek és anyáitok könnyei révén.
Űzzétek ki a kapitalistákat és a kiszolgálóikat Finnországból!
Álljatok át a mi oldalunkra!
Végre van törlőpapírom.
Katonák vére...anyák könnye, mi?!
Mit kerestek itt, fiúk?
- Ott kellett hagynunk a bunkert. - Miért?
Elkezdett folyni belé a víz.
Nem bírtunk megmaradni benne.
Nem elég a hideg, még a csizmánk is átázik...
- Mindenki visszajött? - Persze.
- Legalább egy őrt hagyni kellett volna. - Ki menne oda éjszaka?
- Küldjetek pár embert őrködni! - Igenis, uram.
Pihenj, folytassátok...
Te vontad vissza az embereket tegnap éjjel?
- Igen, százados úr. - Kinek az engedélyével?
Belefolyt a víz, nem maradhattak az emberek.
Nincs rendes csizmájuk a fiúknak, százados úr.
Tisztában vagy vele, hogy tegnap éjjel az oroszok elfoglalták a bunkert?
- Hagytatok őrséget? - Igen, páran maradtak.
Uram, van ott őrségünk.
Az őrségetek elpucolt, amint meghallották, hogy jönnek az oroszok.
Egészen az ezredig futottak. Onnan telefonáltak.
Potila! Add ki a parancsot az 5. századnak a bunker visszavételére!
Igenis, uram.
Nekik vannak olyan embereik, akik nem rohannak a főparancsnokságig,
minden alkalommal, ha meghallják az orosz csizmák ropogását a hóban.
Ezek a mi tüzéreink. A ruszkik hamarosan megfutnak.
- Ez csupán csiklandozás volt. - Mégis nekünk kell kiverni őket.
Tűzfedezetet!
Most a mieink miattatok pusztulnak.
Seggfej, ezt jól megcsináltátok!
Semmi értelme nappal próbálkoznunk!
- Senkit ne hagyjatok kijutni! - Hogy mi...?
Szedjétek le őket!
- Rossz hangulatban van. - A parancsnok lecseszte.
- Biztos, hogy van még bent valaki? - Igen, biztos.
- Akkor miért nem lőnek? - Kérdezd meg tőlük.
Minden bejáratot lezártak.
Orosz katonák: Kezeket fel! Igyi szudá!
Kiabálhatunk nekik... Bárcsak tudna valaki oroszul.
Küldj valakit, vigye el a parancsot a bunkerhez!
- Martti, te mész. - Mi olyan fontos?
- Hogy ki kell mennem érte. - Mi van veled?
Ha fontos, megyek.
Akkor mész, amikor parancsba adom.
Akkor is, ha csupán köszönni akarok a parancsnokuknak.
Martti, indulás!
- Mit mondjak nekik? - A francba! Ezt mondjad:
"Üdv!" Ennyit.
Senki más nem megy!
Húzódj le, Martti!
Hová mész ebben a pocsék időben?
- Hol van a századparancsnok? - Ott.
Mit csinálsz?
Tanulom a sírba bújást.
- Hadnagy úr. - Igen.
Az új századparancsnokom utasításba adta, hogy idejöjjek és üdvözöljem magát.
Tűz! Ne hagyjátok meglépni őket!
Furcsa...Az a ruszki megúszta, pedig egy század tüzelt rá.
Talán megérdemelte, hogy élhessen.
- Tudom is én! A francba! - Maradj nyugton!
A bunkerben lévő fiúk jelentik,
hogy az oroszok erősítéssel jönnek vissza.
- Én semmit nem látok. - De ők igen.
Menjetek, váltsátok fel az 5. századot!
Annyira fáradtak, hogy állandóan oroszokat látnak.
- Valamit szeretnék tudni. - Igen?
Semmi...
- Kik mennek? - Az első és a második raj.
- A mieink fáradtak. - Martti, te ismered az utat.
Köszönnöm is kell megint?
- Úgy tűnik, kemény a helyzet. - Nem csak tűnik.
Fölváltunk benneteket. Hol vannak a tisztjeitek?
Meghaltak, az utolsó szálig.
- Valakinek át kell venni a vezetést. - Nekem nem mondták.
- Hol van a szakaszvezető? - Amarra.
Öt perc. Aztán fölrobbantjuk a bunkert.
Szovjet katonák! (*oroszul)
Adjátok meg magatokat és gyertek elő
fölemelt kézzel, fegyvertelenül!
A bunkert 5 perc múlva fölrobbantjuk!
- Tényleg a levegőbe küldik? - Úgy tűnik.
Csak azt akartam megtudni, mitől olyan fontos az a bunker?
Arvi. Menj, szólj az ezrednek, a bunkernek már csak régészek veszik hasznát.
Vajon van-e még benne valaki?
Örökké ezt a kőhalmot fogjuk lesni?
- Két napja nem ettem semmit. - Jobb, ha megvárjuk a visszarendelést.
Jussi, ne menj!
Arvinak vége...
Nem, a pokolba...Ez nem lehet!
Martti. Magaddal vinnéd Arvi holmiját és eljuttatnád hozzájuk?
- Miért ne... - Egy Yläjärvi nevű helyre megyünk pihenni.
Ott működik a posta.
Martti, ébresztő...
Ébredj!
Martti...Fölébredtél?
- Mi az? Riadó van? - Csitt, a többieket ne keltsd fel!
Felfűthetnénk a szaunát. Bírod csinálni?
Nem keríthetnél erre egy konyhást?
Ugyan már, mind dolgoznak.
- Te már aludtál egy sort. - Miért pont én...?
- Te voltál az ajtó mellett. - Pikkelsz rám.
Csak annyit kértem, hogy fűtsd be a szaunát.
Én is megcsinálhatom.
A szóbeszéd szerint, ha valakinek nyomós oka van hazamenni,...
- ...megkapja az eltávozást. - Otthon? Az meg merre van?
Úgy mondanám, ahol hagytad.
- A Taipale folyó milyen messze van? - Úgy hallottam, mintegy 40 kilométerre.
Helyet a nőknek és a gyermekeknek!
Gyere, pajtás, igyál!
Nem élek vele.
Milyen férfi vagy te?
Nem is vagy te férfi...
Fogadd el, ha a Taipale folyó hősei kínálnak!
A Taipale hősei halottak.
Megpróbáltam szabadságot kérni a temetésre. De minden eltávozást leállítottak.
Csak annyit szeretnék tudni, hogyan halt meg...
Paavo sokat szenvedett?
Nem hiszem... Nagyon gyorsan történt.
Puskagolyó, egyenesen a szívébe.
Előttem volt a lövészárokban, amikor eltalálták...
Azonnal odasiettem. Csöndben feküdt, rögtön meghalt.
- Nem hagyták, hogy fölnyissuk a koporsót. - Ez az előírás, nem?
Az egyik halottvivő azt mondta...
Amikor lefelé jöttek a templom lépcsőjén Paavo koporsójával,
mintha darabok gurultak volna benne.
- Jussi, te is a koporsóvivők közt voltál? - Persze, hogy ott.
- Te hallottál valamit? - Nem hallottam...Én elől vittem.
Hogy vagy, kis Paavo?
Félénk. Hosszú idő telt el.
Édesanyád azt mondta, estére magához vinné az ágyba a kis Paavót.
Azt mondta, békében "beszélgethetnénk", ha a fiú nem hallja.
Akkor gyere és "beszélgessünk"...
Paavo azt mondta, amikor elmentetek, hogy senki nem jön vissza élve.
Ne gondolj most erre.
Nem engedlek oda... ..nem engedlek...
Mikor láttad őt utoljára?
Aznap éjjel nem láttam. Más rajban szolgáltunk.
Hogy tűnhet el valaki nyomtalanul?
Aznap éjjel kézitusa volt.
- Pokoli kavarodás a sötétben. - De nekünk először azt mondták...
...hogy a mi Mattink 30 orosszal végzett a késével.
- Most meg nem tudják, hogy hol lehet. - Talán fogságba esett.
Az anyja pont ettől fél.
Amikor megüzenték, hogy eltűnt...
Nem tudjuk, fogoly-e, vagy meghalt.
Éjjel állandóan róla álmodik.
Matti ott fekszik, véresen, nyöszörög és az anyját hívja...
Aztán meg, hogy él, nem harcol.
Talán fogságban van.
- Nem tudok többet. - Nektek könnyebb volt Paavóval.
- Az legalább biztos ügy. - Erre nem tudok mit mondani.
Szerencse, hogy hideg van. Az a finneket segíti.
Igen, Télkirály minket támogat.
Átázott ruhákban, mínusz 40 fokban a finnek is fáznak.
De nem annyira, mint az oroszok.
Üdv mindenkinek, fiúk!
- Hát, hamar visszajöttél. - Nagyon hiányoltunk.
Hoztál valami kaját?
A sereg gondoskodik a fiairól. Buszocskázás, meg minden.
Igyekeznek minket a rázós helyekre vinni.
- Ingyen utaztatnak, te meg gyanakodsz. - Remélem, nem az életünk a viteldíj.
Olcsón mérik.
Azt mondják, a Mannerheim-vonalhoz megyünk.
Bunkerből, karosszékből lőjük a ruszkikat.
Ki se kell menni.
- Martti, volna egy cigid számomra? - Még túl fiatal vagy a bagózáshoz.
- Nesze. - Hősi halottak leszünk, megfagyunk egy buszban.
Jó mesélnivaló lesz az unokáitoknak.
A 4. század készüljön az Äyräpää gerincen történő átkelésre!
Csak a harci szerelést, a málha itt marad!
Természetesen a konyhát sem visszük.
Ott hogy jutunk kajához?
A feladatunk, hogy lecsapjunk a ruszkikra, ha megpróbálnak átkelni a folyón.
- Sokan vannak? - Sokan.
Lehet, hogy lerohannak minket.
Lauria azon a lejtőn akarja meglepni őket.
Ha a ruszkik átjutnak a folyón, a teljes taipalei frontnak vége.
Vagy nekünk lesz az.
Megpróbálnak átkelni! Tűz!
Rajala ételt ígért nekünk, nem tankokat.
A seggét pörköld meg, Pentti!
Hát, nekem...Kicsinálták a puskámat.
A ruszkiktól kell szereznem egy újat.
El onnan, fiúk!
Martti? Menj oda! Maradt vissza valaki?
- Olyan nem, aki finnül beszél. - Itt nem jutnak át.
Elterelő támadás, a folyónál lévőt fedezik.
- Azt hittem, véged. - Én is.
Az egyik rám vágott a puskával.
- Kemény volt? - Jól megcsapott.
Lelőhetett volna.
Én intéztem el.
Martti, el ne aludj...
- Halálra fagysz. - Hagyd abba...
- Próbálj ébren maradni. Lehet, megint jönnek. - Kik?
Hát, ugyanazok, akik mostanság a nyakunkon vannak.
Áh, igen...
Nem engedhetjük, hogy átjussanak a folyón.
Akkor az egész ezrednek vége volna.
Próbáljuk tartani a pozíciónkat, fiúk!
Tudom, fáradtak vagytok, de meg kell próbálnunk.
A repülőik nélkül nem tudnak elbánni velünk az oroszok.
Megint a mi oldalunkról támadnak!
Somppi, húzódj le!
Somppi! Megöleted magad, te bolond!
- Ki vagy? - Hakala.
- Melyik? Paavo vagy Martti? - Martti.
Paavo darabokra szakadt a Taipalénél.
Igaz...
Menj el a hadosztálytörzshöz, és mondd el, az oroszok beékelődtek közénk.
Nem tudjuk kiűzni őket. Reggelre semmiképp.
Mondd meg Sihvónak, hogy...
Küldhetne pár embert segíteni.
Persze, én megyek megint...
Már három futárt küldtem. Egyik sem tért vissza.
Próbálj életben maradni, legalább odafelé.
- A jelszó: "Äyräpään Ärjy." - Észben tartom.
Ki vagy? Jelszó?
Äyräpään Ärjy.
A törzs főhadiszállására kell eljutnom.
Közvetlen a folyópartnál van. Arra.
Őket odahelyezzük....
Jelentés a hadosztályparancsnoknak.
- Átveszem. - A 4. század parancsnoka jelenti:
Az oroszok beékelődtek közénk. Elűzzük őket,...
- ...de több ember kellene. - Köszönöm.
Muszáj tartanunk ezt a frontot.
Rajala embereket kér. Az oroszok beékelődtek közéjük.
Igen, de nekem nincs több emberem.
Ott vannak még az ellátók.
Fogd ezt és rágjad!
- Mi ez? - Babkávé.
Mást nem tudok adni.
Egy emberre ne támadjatok!
Itt nincsen más!
- Ki ez? - Erkkilä.
- Súlyos a seb? - Nagyon súlyos.
Istennek fia...Könyörülj...
Ne mozogj. Megmaradsz.
- Ki beszél? - Martti.
Kik vagytok, fiúk?
Nyugodj meg. Hamarosan elviszünk innen. Meg fogsz gyógyulni.
Akkor hát, ez van...
Jussi...Súlyos a seb?
Azt hiszem, nem vészes. Nem fáj.
Nem tudom...Látni a beleket.
Biztosan a sokk teszi. Azért nem érzem.
Van itt sebesült?
A másik meghalt. Benne még van élet.
Vigyük ki... Az ezrednél lesznek lovak.
A második ezrednek ezt az oldalt tartania kell.
Ha átjutnak a Vuoksin, a hadosztálynak vége.
Kettévágják a frontot.
Fölteszem a kérdést: Bírjátok tartani az állásokat?
Minden századtól ugyanezt kérdeztem.
Nem sokan maradtak életben.
Azt hiszem, bírjuk, ha nem rosszabbodik a helyzet.
Az utolsó emberig harcolunk.
Azt mondták, mondjam el...
A nurmói fiúk reggel támadnak és be akarják venni a templomdombot.
Az ittenieket nekünk kell föltartani, hogy ne mehessenek segíteni.
- A nurmóiakat...? - Az oroszokat!
Értem...persze...
- Miért nem támadnak a nurmóiak? - Nem tudom...
Még ne induljatok!
Rosszul időzítették a támadást!
Fedezzétek őket! Lőjetek!
Mind odavesznek!
Most itt akarnak áttörni!
Csak jönnek, mindegy, mennyit lövünk le!
- Föltankoltak vodkával. - Én se bánnám, ha volna.
Azt hiszem, vissza kell húzódnunk. Csak egy keveset.
Martti, csatlakozz Rajalához!
Hová?
Az oroszok átjutottak a Vuosalmi túloldalára.
- Mit csináljunk? - Menjetek az első ezred fiaihoz...
Mauri és Korpela is. Majd elmagyarázzák. Siessetek!
Egy darab kenyerem sincs.
Fogd a babkávét és rágjad!
Ezt mindet?
- Százával lehetnek a holtak. - Hallgass!
Kifogynak ezek valaha az emberekből?
Aligha. Bár azért ők is fogynak.
Néhány fogoly azt vallotta, hogy két új hadosztályt hoztak ide.
- Az negyvenezer ember! - Nagyjából.
Nem csoda, hogy láthatóan tapasztalatlanul támadnak.
Maradj fekve, Mauri!
Martti, figyelj! Újra megpróbáljuk.
Úgy tűnik, beszorultunk ide.
A törzsőrmester volt az?
Sosem vette föl a sisakot. Magának kereste.
Előre! Itt nem maradhatunk!
Egészen Leningrádig űzzük őket!
Előre! Gyorsan! Ne álljatok meg!
A pokolba vele! Mi is ilyen "segítséget" kapunk tőlük.
Nem kellett volna.
Olyan, mint a birka szeme közé lőni...
- Hol vannak a mieink? - A ruszkik lelőtték őket.
- Ma akarnak áttörni? - Lehetséges.
Akkor ma van az életünk utolsó napja.
Meglehet.
11.00-kor aláírták a békeszerződést. Vége a háborúnak, fiúk.
VÉGE Fordítás: Oldfan